Дора Габе
Бе тиха нощ…

chitanka.info

Бе тиха нощ. В водите посребрени

оглеждаше се бледата луна.

На спещите листа сред тишина

замираха лъчите й разлени…

И ти до мен — и щаст’е, и тъга,

лъчи и мрак приплетени в душата —

и трепетно притисках аз ръка

до твоята… Не тупаха сърцата,

не дишаха препълнени гърди…

Какво мълвеше плахо тишината?

Що криеше и взора на луната,

насълзен под кристалните води?

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.